NETFLIX-SARJA
UUDEN LUKSUSHOTELLIN AVAJAISET
Hieno aamu.
Ehkä sinusta.
KOIRA KADONNUT
Huomenta!
Voihan paska!
Helkkari.
Hei, muukalainen.
Ai, hei.
Kumman haluat?
Haluan kuulla siitä kerrasta, kun päihititte roistot museossa.
Taasko? Olkoon sitten.
Oli synkkä ja myrskyinen yö…
Claire? Äiti tässä. -Äiti?
Mitä?
Kuka hitto olet? -Patrick?
Äiti! -Kuka tämä nainen on?
Missä lapseni on? -Poistukaa heti.
Missä Claire on? -Ei ainakaan täällä.
Lapseni pelkää. -Anteeksi. Minä…
Jokin on vialla.
Pahasti vialla.
Tässä. Hotelli Obsidian.
KENNEDYN KUUSIKKO
Tänne kaikki ovat tervetulleita.
LUTHER HARGREEVES KAKSOISAGENTTI
SISSY COOPER KUOLI KALIFORNIASSA 1. LOKAKUUTA 1989.
Olet antanut minulle elämäni suurimman lahjan.
Annoit minun tuntea, että elän, ensimmäistä kertaa.
Autoit minua löytämään toivon.
Se on ihana asia.
AJATONTA TYYLIÄ KAIKKIIN TILANTEISIIN!
Sitä ei edes huomaa, millaisessa laatikossa elää,
ennen kuin joku tulee ja päästää sieltä ulos.
Voinko auttaa? -Hei.
Kiitos.
"Old Holland Road, Pennsylvania."
Tämä on karsea paikka.
Tuo nuorisorikollinen on poikasi. -Väitetty poikani.
Hurjan hauskaa.
Kuka pojan äiti on? -Lila.
Mitä? -Onko Lila täällä?
Oli hetken. Hän jätti pojan ja häipyi.
En tykkää siitä tytöstä. -Hän on tavallaan perhettä.
Hän yritti murhata meidät. -Kuten sanoin, "perhettä".
Tuleeko hän takaisin? -Paras olisi.
Meillä olisi tärkeämpääkin tekemistä. -Rauhoitu.
Missä Luther on? -Mitä väliä? Lenkillä varmaan.
Kiva tukka.
Minä ja Marcus tapasimme eilen. -Tapasitko vihollisen yksin?
Piti toimia. -Millä valtuuksilla, Vanya?
Sanokaa "Viktor".
Kuka se on?
Minä. Olen aina ollut.
Onko se ongelma jollekulle?
Ei minulle. -Minusta se on siistiä.
Onnittelut, Viktor. Millä oikeudella puhut puolestamme?
Ei hätää. Löysimme yhteisen sävelen. Marcuskaan ei halua sotaa.
Hän yritti murhata meidät!
Teit lapsen tappajan kanssa. -Sivuseikka.
Sovimme, että Marcus palauttaa salkun ja hyppäämme pois täältä.
Hän tuo salkun tänään. -Luojan kiitos.
Hän vedättää aloittelijaa. -Niinkö?
Niin, mutta ehkäpä yllätyshyökkäys… -Anna jo olla.
Et tee mitään tänään.
Paitsi vietät aikaa vesasi kanssa. -Väitetyn vesan.
Kun saan salkun, palaamme korjaamaan aikalinjan.
Emme palaa. Tämä on toimiva aikalinja.
Sano tuo Allisonille, joka suree olematonta tytärtään.
Meidät on korvattu kuutioilla, linnuilla ja muulla paskalla.
Uutisia, nerot! Kyse ei ole meistä.
Vilkaiskaa ympärillenne. Maailmanloppu ei kolkuttele ovella.
Aurinko paistaa, linnut lintuilevat. Se tässä on tärkeintä.
Emme peukaloi enää aikaa. Meikäläinen jää eläkkeelle.
Onko hänellä partavettä?
Huolestuttavaa.
Hei, häivytäänkö täältä? Tehdään pieni retki.
Mitä ehdotat? -Maalaisromantiikkaa.
Sinä ja minä, tuuli hiuksissamme…
Tien päällä kuin Thelma ja Louise. -He kuolevat lopussa.
Nauttisimme vapaudesta käsi kädessä, pikku kerubini.
Kuuntele.
Lutherin suolikaasut olivat tappaa minut yöllä.
Lähdetään haukkaamaan happea. -Miksi juuri minä?
Koska sanoit olevasi eläkkeellä. Eläkkeellä kuuluu ottaa rennosti.
Ansaitset vähän hupia. -Hummerit hävisivät.
Mitä? -Hummereita oli äsken kolme.
Ehkä Chet teki niistä aamusmoothien.
Olet idiootti, mutta suostun.
Irti minusta!
Näin, mitä teit. -Mitä hittoa?
Poikasi tunki kolme minimuffinia housuihinsa.
Buffetista saa ottaa, mitä haluaa.
Hoidan tämän. -Relaa vähän.
Sovitaan säännöt. -Ei fyysistä kuritusta.
Ole hiljaa ja kuuntele.
Oma isäni oli mulkku.
Jo räkänokkana lupasin itselleni, etten koskaan kohtelisi omaa lastani niin.
Alan kohta itkeä.
Minulla on kiireitä ja kovat paineet. Et saa hidastaa menoani.
Kiireiseltä näytätkin.
Saat jäädä luokseni äitisi paluuseen asti, mutta hölmöilyn on loputtava.
Muussa tapauksessa meillä on ongelma. Katso tänne.
Ymmärrätkö?
Korvastasi valuu jotain.
Tuota… Unohdin pakata korvalääkkeeni.
Vai korvalääkkeen?
Korvasta valuu helposti mätää, joka haisee kissan yrjöltä.
Tule.
Minne luulet meneväsi? -Hoidan yhden lapsijutun. Palaan pian.
Et saa tehdä typeryyksiä, ennen kuin saan salkun.
Et ole isäni pomo.
Kuka… -Ostetaan drinksuja matkalle.
Selvitetään päämme. -Minne menette?
Vapautetaan rotat sokkelosta. -Vauhtia.
Äiti? -Miksi käytätte tuota sanaa?
Missä olen? -Akatemiassa, höpsö. Sinua odotetaan.
Akatemiassako?
Sieltä hän tuleekin.
Liity seuraamme.
Emme aio satuttaa sinua.
Otatko smoothien?
Kiitos.
Onko nälkä?
Minun ei varmaan pitäisi… Onko tuo cashewpähkinävoita?
Cashew, manteli, auringonkukka, seesaminsiemen, parapähkinä…
Nyt kun sanoitte, minua itse asiassa hiukoo.
Ota vain. -Kiitos.
Tiedämme, että olet Numero 1, mutta meitä ei ole esitelty.
Olen Ben, Numero 2. -On mukava nähdä taas, kamu.
Miksi kaikki katsovat minua noin?
Koska kuolit 15 vuotta sitten.
Miten niin kuolin?
Se on pitkä juttu. -Olen Fei, Numero 3.
Alphonso, cuatro.
Sloane. Viitonen. Moi. -Moi.
Jayme, Numero 6. -Christopher on tietenkin Numero 7.
Älä kuuntele. Hänellä on känkkäränkkäpäivä.
Sisäpiirin vitsi.
Entä Numero 1? -Mitä hänestä?
Missä hän on? -Sitä mekin mietimme.
Onko tämä jotain peliä? -Mitä peliä pelaattekin, häviätte.
Veitte Ykkösemme.
Kostoksi veimme sinut. -Miten niin veimme?
Miksi olisimme vieneet? -Itsetuhoisuudesta?
Hänet nähtiin sisaresi seurassa. -Kumman?
Sen pikkuisen supervahvan. -Vanyanko?
Ei olisi Vanyan tapaista ryhtyä sieppaamaan tyyppejä.
Toisaalta kuulen jutuista yleensä viimeiseksi.
Eikö Ykkösen kuuluisi tietää kaikki? -Niinhän sitä luulisi.
Ryhmäkuri ei ole juttumme. Jengi tekee mitä lystää.
Tilanne on helposti korjattu.
Menen takaisin. Perheeni on luultavasti huolissaan.
Jos heillä on Marcus, palautan hänet entistä ehompana.
Kuulostaako hyvältä?
Kiva.
Älä hätäile. Odota, että Marcus palaa.
Perheeni tulee hakemaan minua.
Hienoa. Ole sillä välin kuin kotonasi.
Vielä yksi asia, ennen kuin unohdan.
Jos yrität paeta, Fein linnut nokkivat silmät päästäsi ja pesivät kalloosi.
Siistiä.
Mitä tykkäät tehdä vapaa-ajallasi?
HOTELLI OBSIDIAN
Saitko nukuttua yhtään?
Toin sinulle aamiaista.
Ei ole nälkä.
Sinun kannattaisi syödä jotain.
Tämä on minun vikani. -Eikä ole.
Tiesin paluun riskeistä, mutta päätin silti palata.
Jätin Rayn päästäkseni Clairen luo, ja nyt Claire on pyyhkäisty olemattomiin.
Minulla ei ole edes valokuvaa.
Saatan tietää ratkaisun.
Mitä tarkoitat? -Yritän saada salkun takaisin.
Miten? -Marcus ja minä tapaamme taas, ja…
Miten niin taas? -Tapasin hänet eilen.
Miksi menit yksin?
Piti tehdä jotain.
Sinun ja meidän kaikkien vuoksi.
Mitä sinä… -Totta kai tulen mukaasi.
Ja totta kai haluan sinut mukaani.
Älä vielä luovu toivosta.
Milloin aloit optimistiksi?
Olen tehnyt muutoksia. -Hiuksiisi.
Tämä ulottuu syvemmälle.
Selitän matkalla.
Selvä.
Berliini kutsuu.
Toimi nyt, senkin hölmö kapistus.
Olen valmis lähtemään.
Helvetin perkeleen saatanan rakkine!
Mikset sinä vitun romu toimi?
Minun pitää päästä Berliiniin!
NÄHTÄVYYKSIÄ EDESSÄ
Tämä ei ole hullumpaa.
Minähän sanoin. -Olen ollut paineen alla koko ikäni.
Ensin isän tehtävät, sitten Komissio, maailmanloput…
Vilkuilin olkani yli ja odotin seuraavaa takaiskua.
On kiva vetää henkeä. -Kiva. Eläkeläisen elämä sopii sinulle.
Merkitsin karttaan alueen nähtävyydet.
Mahdammeko ehtiä… -Brownsvillen jättikolikko.
Ricky's Bakeryn palkittu piiras.
Saisinko selittää? -Juttu nimeltä Cow Henge.
Kuuntelisitko minua ihan pienen hetken?
Selvä. Olen pelkkänä korvana.
Menemme Pennsylvaniaan etsimään biologista äitiäni.
Mitä? -Olen pahoillani.
Halusin jonkun mukaani henkiseksi tueksi.
Olenko joku terapiakoira?
Et olisi tullut, jos olisin kertonut totuuden.
Se on totta, ja tiedätkö syyn?
Minun on tarkoitus olla eläkkeellä. -Tiedetään.
Tämän piti olla huoleton reissu. -Se voi olla sitä.
Narukerä! Käänny tuosta! -Mitä?
Tämä on parhaita nähtävyyksiä. -Kuolemme kohta!
Aivan sama! -Päästä irti!
Narukerä biologisesta äidistä!
Mikset kertonut aiemmin? -En minä…
Miten en ikinä tajunnut? -Miten olisit voinut?
Tunnen itseni kusipääksi.
Olisitko hetken hiljaa?
Et mitenkään voinut tietää, koska minäkään en täysin tiennyt.
Sitten tapasin Sissyn.
En tiedä. Hän avasi minussa jotain.
En voi olla vapaa, jos pakenen todellista itseäni.
Sissyn menetettyäni tajusin,
etten voi enää elää laatikossa.
En suostu.
Ennen inhosin peilejä.
Luulin muidenkin kokevan kehonsa vieraaksi.
Asia ei taida olla niin.
Mitä näet nyt?
Itseni.
Itseni vain.
Kiitos, että kerroit.
Olemme samaa perhettä.
Mikään ei voisi vähentää rakkauttani sinua kohtaan.
Tule.
Miksiköhän kuvittelin, että kerä olisi paljon isompi?
On se aika iso. Nyt vakava kysymys.
Mistä tiedät, että äitisi on Pennsylvaniassa?
Siitä, että kerran, kahden viikon ryyppyputken päätteeksi…
En muista päivämäärää, koska vedimme Xanaxia perseeseen,
mutta Amy Winehouse oli listaykkönen, joten tämä oli ennen vuotta 2010.
Menin isän työhuoneeseen etsimään avainta kassakaappiin,
johon Pogo oli lukinnut arvoesineet.
Avaimen sijaan löysinkin sukuhistoriamme vanhan šekkivihkon muodossa.
Rachel Herschberger?
3 000 DOLLARIA
En uskaltanut tehdä asialle mitään tai yrittää etsiä äitiäni.
Jäin silti miettimään, miksi äiti myi minut kolmesta tonnista.
Eikö hän voinut tinkiä viiteen tai kuuteen?
Näitkö mitään minun äidistäni? -Ikävä kyllä en.
Miksi nyt? -Kysytkin vielä.
Isä hylkäsi meidät. Grace ei ole Grace. Ben on poissa.
On hyvä hetki selvittää, kuka olisin voinut olla,
jos en olisi kasvanut tässä perheessä.
Oliko se edes perhe? -Ei, vaan pikemminkin…
Vittumaisten nuorisorikollisten asuntola, ja huono sellainen.
Miten perhe määritellään?
Se on kuin jättimäinen narukerä, jonka solmuja ei voi selvittää.
Kerä koostuu velvollisuuksista. Sitä työnnetään ylämäkeen.
Iän myötä se vain kasvaa. -Ja vierii aina takaisin alas.
Mitä järkeä siinä on?
Onneksi tulit mukaani.
Olet hyvä veli.
Kehu sinä nyt minua.
Etsitään se tyhmä äitisi.
Minäkin rakastan sinua, beibi!
Vauhtia. Palataan hotellille. -Etsin oikeaa tuotetta.
Osta kaupan omaa merkkiä. -Oletko kokeillut sitä?
En, koska korvistani ei ruiskua mehua. -Tiedän itse, mitä tarvitsen.
Jayme, osta naposteltavaa.
Nyt se löytyi.
Odota ulkona. -Miksi?
Aion hakata tuon ääliön.
Annan taustatukea. -Mene.
Tämäpä sattui. -Kohta vasta sattuukin.
Seurasitko minua? -Miksi olisin?
Katoa täältä, tai löylytän sinut kuin rakkikoiran.
Anna palaa, punkero.
Voi paska. -Tiedän. Tuo taisi kirpaista.
Helkkari.
Leukasi…
Se tekee noin joskus.
Stanley, ei!
Helkkari! Jalkani!
Joko alat ymmärtää? -Satutit lastani.
Alatko väsyä? Pettääkö sydän? -Ei sinne päinkään.
Sattuiko? Mihin osui? -Olen kunnossa.
Toivut kyllä. -Pahus!
Olet ihan kunnossa. Voit lakata itkemästä.
Varo!
Muija yritti räkiä päällesi. -Väistä!
Pärjään itsekin. -Ihan varmasti.
Vitun siistiä! -Siisti suutasi.
Tule. -Eikä. Olemme voitolla.
Peräännymme nyt, jotta voimme edetä toiste.
Noloa. -Tiedetään.
Hitto vie. Olet amissi. -Tämä selittää kaiken.
Miten muka? -Katso nyt tätä paikkaa.
Lapsuudestani puuttui kaikki tämä. -Klaus, odota hetki.
Kaksoisolentotarkastus. Onko outo olo? Kutinaa, hikoilua, ilmavaivoja?
Voin oikein hyvin.
Kulkusten kutina on tallella, mutta minkäs teet?
Selvä. Lykkyä tykö.
Mitä? Etkö sinä tule?
Tämä sinun on tehtävä yksin. -Yksinkö?
Selvä. Onnistuuhan se.
Tervehdys.
Hyvää iltaa.
Äiti.
Ei, engelsmanni. Täällä ei ole äitejä.
Jäniksiä vain. -Pyydän anteeksi.
Etsin Rachel Herschbergeriä.
Ei Rachelia. -Ahaa. Sehän on sääli.
Mistähän hänet voisi löytää? -Täällä ei ole ketään sen nimistä.
Palaa kaupunkiin ja jätä meidät rauhaan. -Hyvä on.
Älä revi pelihousujasi. -Anna pojan puhua.
Naisväki hermostuu, ja kohta minäkin.
Eivät naiset minuun hermostu. Naisväki tykkää meikäläisestä.
Jessus! Mikä sinua vaivaa?
Amissien piti olla kivoja. -Se on harhaluulo, engelsmanni.
Selvä sitten.
Tiedoksi vain, että tuhosit hyvän mielikuvani amisseista ikiajoiksi.
Tuhonnut!
Ei hätää, Sarah-Beth. Hän lähtee.
Tämä on upea paikka. -Rakennutimme tämän salongin tilalle.
Kotiteatteri ja zen-puutarha olivat siistejä, mutta tämä vie voiton.
Olisin toivonut Umbrella Academyn olevan tällainen.
Te teette juttuja yhdessä. -Ja tekö ette?
Emmepä juuri. Veljemme kuoli, kun olimme lapsia.
Kuutosemme Ben. -Otan osaa.
Sen jälkeen ketään ei kiinnostanut.
Kaikki tekevät omaa juttuaan muista piittaamatta.
Ajan mittaan minäkin lakkasin välittämästä -
treeneistä, tehtävistä -
ja asemastani Ykkösenä.
Et ole sellainen kuin luulin.
Enkö? -Olet itse asiassa hurjan herttainen.
Jos voisin, häipyisin täältä heti. -Mikset voi?
Mikset itse voinut? -Hyvä pointti.
Olen asunut tässä talossa koko ikäni.
Maailmassa on parempiakin paikkoja, ja jonain päivänä haluan nähdä ne.
Itse asiassa -
minä olen käynyt Kuussa.
Mitä? Tosi siistiä!
Niinkö sinusta? -Kuu on siisti juttu.
Kukaan ei ikinä ajattele noin.
Kävin Kuussa.
Kerro lisää perheestäsi, ennen kuin sinut pelastetaan.
Missä edes asutte?
Yhdessä rähjäisessä hotellissa. Sen nimi on…
Yritit hurmata minut puhumaan. -Enkä.
Niin tietysti. Olen idiootti. Kuuko muka siisti paikka?
En yrittänyt sitä. -Olen…
Benillä on asiaa.
Mene pesulle.
Minä oikeasti en… -Sloane.
Sä et tiedä nimeäin
Kun sä kuljet ohitsein Mua melkein itkettää
Se sääli on
Mä astun sisään…
Mitä…
Enkö voi saada edes yhtä vapaapäivää?
En tiennyt, mistä pitäisit eniten.
Sinähän loit ne kaikki.
Hei! Anteeksi.
En halua ongelmia. -Ei hätää.
Tunnet Rachelin, vai mitä? -Hän on sisareni.
Ai. Oho.
Mistä löydän hänet?
Hän kuoli yli 30 vuotta sitten.
Vai niin. Mihin hän kuoli? -Aivoverenvuotoon.
Se kävi nopeasti.
Entä hänen poikansa? -Mikä poika?
Hetkinen. Milloin hän kuolikaan?
Hän jätti meidät 1. lokakuuta 1989.
Mikä hätänä? -Se sattuu olemaan syntymäpäiväni.
Engelsmanni, mitä teit lehmillemme? -Sinun pitää mennä.
Osaathan käyttää salkkua?
Viimeksi Klaus päätyi Vietnamiin. En kestäisi taas yhtä mokaa.
Tiedän. En minäkään.
Numero 5 on kusipää. -Niin on.
Mutta hirviö hän ei ole.
Kun selitämme tilanteen, hän auttaa. Hänen on pakko.
Ensin tarvitsemme salkun.
Tässä.
Viisi! Käynnistäisitkö auton?
Voihan paska!
Starttaa auto!
Äkkiä nyt!
Mikset tule toimeen kenenkään kanssa? -Yritin oikeasti!
Odottakaa! -Odota.
Ota tämä. -Mikä se on?
Rachel kuoli oudosti eikä ollut ainoa. -Tule autoon, Klaus.
Sinulla on hänen silmänsä. Mene. -Nyt tai ei koskaan!
Aikalinja on täynnä arvoituksia. Äiti kuoli täällä ennen syntymääni.
Mitä sanoit?
Hän ei tule. -Jokin on vialla.
Tai hän tekee oharit. -Hän ei ole sellainen.
Olette jutelleet ehkä vartin.
Teikäläiset eivät ole tervetulleita. -Mitä?
Sanoin "tervetuloa".
Tahdotteko tilata, kun odotatte ystäväänne?
Toki. -Emme.
Palaan kohta. Ei kiirettä.
Oletko kunnossa? -Minä…
Vielä yksi tarina, äiti. -Claire-kulta.
Äiti, kerro tarina.
Kuulin huhun, että olet todella väsynyt.
Mitä sinulle tapahtuu?
Missä Claire on?
Tarvitsen raitista ilmaa. -Minne sinä…
Mitä tuijotat?
Hei, puhun sinulle.
Ai, anteeksi.
Allison?
Oletko kunnossa?
Olen.
Mennään.
Käytännössä huusit apua. -Enkä huutanut.
Olin voitolla. -Et saanut henkeä.
Perheesi ei taida olla tulossa.
He varmaankin hiovat nerokasta suunnitelmaansa, tai jotain.
Relaa. Voit lähteä. -Miksi?
Tämä on hyväntahdonele. Veisitkö viestin perheellesi?
Totta kai.
Vapauttakaa Marcus.
Jos häneltä katkeaa hiuskarvakin, kostamme teille kaikille.
Ensi kerralla olemme vähemmän vieraanvaraisia.
Supertyypit eivät pidä uhkailusta. -Tee, kuten sanomme, tai muuten…
Lintuja aivoissani. Selvä. -Älä unohda lahjakassia.
Toivottavasti viihdyit.
Anteeksi. -Millainen ihminen tekee niin?
Mistä sinä mutiset? -Lilasta.
Oli väärin jättää Stan minulle vuosien jälkeen.
Niin makaa kuin petaa. -Tuo ei ole pääasia.
Mikä sitten on? -Poika on tielläni.
Minun on kyettävä reagoimaan vaaroihin hetkessä.
Miten se käy, kun olen lapsenvahtina? -Olet pojan isä.
Väitetty isä.
Sinulla sentään on lapsi.
Saisinko vielä yhden?
Tulkaahan kuuntelemaan.
Missä kaikki ovat? Missä Luther on? -Eipä ole näkynyt.
Meillä on nyt pahempiakin huolia. -Millaisia?
Tällaisia.
TEURASTAJAN MYSTEERI
Keitä nuo ovat? -Meidän äitimme.
VAINAJA
Tuo on minun.
Meidän kaikkien äidit kuolivat täsmälleen 1. lokakuuta 1989.
Se on syntymäpäivämme. -Ei enää.
Emme ehtineet syntyä. -Hölmöä. Miten sitten olemme olemassa?
Nimenomaan. -Mitä yrität sanoa?
Kun hyppäsimme tänne, loimme aikaparadoksin.
Emmekä mitä tahansa paradoksia vaan isoisäparadoksin.
Mikä helvetti se on?
RUUMIS LÖYDETTY LADOSTA
Hei, Luther!
Mitä…
Hoida homma, TJ.
Voi paska. Entä nyt? -Noin. Hyvä.
Minun pitää…
Otan tämän sinulta.
Ollaan hiljaa. -Mitä hittoa tahdot?
Halusin pyytää anteeksi sitä aikaisempaa.
Pelaatko taas jotain peliä? -Et ymmärrä. Meitä tarkkailtiin.
Kuka tarkkaili? -Perheeni. He ovat hulluja.
Haluan tehdä selväksi, että tarkoitin joka sanaani.
Jopa Kuussa käymisestäkö? -Varsinkin siitä.
No…
Tarkkaillaanko meitä nyt? -Ei, mutta meidän pitäisi…
Tekstitys: Anne Aho